...inkluderer en guide...
...de malede nogle folk som dyr, og nu er det slut.
Hvis De tror, De behøver gå i motionscentret for at tabe Dem -
- og holde Dem i form, så tager De fejl.
Det her Bo-Flex. Den rigtige motions...
Når De leder efter et hus, er Deres ejendomsmægler vigtig.
Det skal være en, man kan stole på.
...har læst naturvidenskab og medicin...
Det har De forenet i Deres hudplejeserie.
Kan du ikke sove?
- Du gav mig et chok. - Det må du undskylde.
- Hvad laver du her? - Jeg ville se til dig.
- Hvorfor ligger du ikke i din seng? - Din elev er oppe på dit kontor.
Han er ikke min elev længere. Han underviser nu. Han er kvik.
- Hvad er klokken? - Over tolv.
- Og hvad så? - Ja, hvad så?
- Tillykke med fødselsdagen. - Far altså.
- Glemmer jeg det nogensinde? - Tak.
- 27. Jeg kan ikke fatte det. - Det kan jeg heller ikke.
- Jeg glemte glassene. Skal jeg? - Nej.
Det er den dårligste champagne, jeg nogensinde har smagt.
- Det er ikke engang champagne. - Flasken har da den rigtige form.
Windy Valley Vineyards. Jeg vidste ikke, de lavede vin i Wisconsin.
- Vil du smage? - Fejrer du din fødselsdag alene?
- Jeg er ikke alene. - Jeg tæller ikke.
- Gå ud med dine venner. - Ih ja.
- Har de ikke spurgt dig? Hvorfor? - Det kræver, at man har venner.
- Sådan er det pudsigt nok. - Hvad med hende blondinen?
Hende på Ellis Avenue. I var altid sammen.
- Christie Jacobsen? - Ja.
Det var i 3. klasse, far. Sidste gang jeg så hende, var i en sandkasse.
- Hvad så med Claire? - Hun er ikke min ven, men min søster.
Hun er i New York, og jeg bryder mig ikke om hende.
- Jeg troede, hun kom på besøg. - Først i morgen.
Hvis du ikke kan sove, så lav noget matematik.
- Vi kan gøre det sammen. - Jeg ved ikke noget værre.
- Linje for linje... - Vil du ikke smage?
Da jeg var i din alder, havde jeg lavet mit bedste arbejde.
Hvor gammel var du? Da det begyndte?
- Hvad? - Du ved... da du blev syg.
- 26-27. Er du bekymret for det? - Det har strejfet mig.
At jeg blev gak i låget, betyder ikke, at du bliver det. Det er ikke arveligt.
Livet går så stærkt i tyverne, at man bliver helt kulret.
Du er nede. Det var været nogle sure år.
Du skal nok klare det. Det lover jeg.
Det er et godt tegn, at vi kan tale om det.
Et godt tegn? Hvordan kan det være det?
Fordi sindssyge spekulerer ikke på, om de er gale.
- Gør de ikke? - De har gang i så mange andre ting.
Er godt tegn på, at man er sindssyg, er den manglende evne til at spørge:
- "Er jeg sindssyg?" - Også selvom svaret er ja?
Sindssyge spørger ikke.
Skal vi sige tak for i aften, så du kan sove?
- Vent. - Hvad er der?
- Det hænger ikke sammen. - Hvad er problemet?
- Problemet er, at du er sindssyg. - Og hvad så?
Du sagde, at en sindssyg aldrig ville indrømme det.
Javel ja.
- Du siger noget. - Hvordan kan du så indrømme det?
Fordi...
...jeg også er død.
Er jeg ikke?
- Du døde for en uge siden. - Aneurisme. 63 år gammel.
Begravelsen finder sted i morgen.
- Undskyld. Kom du noget til? - Nej, jeg klarer mig.
Mr. Dobbs, slår du rødder? Det er min datter, Catherine.
- Hej. - Han studerer det uendelige.
Han arbejder på sin disputats i det uendelige.
Catherine!
Jeg ville bare sige, at jeg er færdig for i aften.
- Godt. - Champagne? Fejrer du noget?
- Vil du smage? - Ja tak.
Bare tag resten med.
Ellers tak. Jeg er i bil.
- Jeg lukker mig selv ud. - Godt.
Hvornår skal jeg komme tilbage? Jeg er slet ikke færdig. I morgen?
- Vi skal til begravelse i morgen. - Ja, undskyld.
Jeg ville gå med, hvis det er i orden.
- Er du her søndag? - Du har haft tre dage.
Jeg ved godt, det er irriterende, men nogen må se din fars ting igennem.
- Der er ikke noget. - Der er 103 notesbøger.
Han var bidt af en gal skriver.
- Det var en besættelse for ham. - De 103 bøger er fuld af pis og papir.
- Jeg vil tjekke hver en side. Vil du? - Nej.
Jeg er ikke sindssyg.
Jeg er sent på den. Nogle af mine venner spiller på Diversey.
De går på ved halv tre-tiden.
- Fedt nok. - De er dygtige matematikere.
De spiller et nummer kaldet "i".
De står bare uden at spille i tre minutter.
- Det er altså imaginært. - Det er nok derfor, de spiller sidst.
Det er en lang tur for at se nogle nørder.
Det er faktisk ikke særlig langt.
- Men nørder er de. - Helt vildt.
Men de er velklædte og arbejder på et godt universitet.
Nogle af dem har skiftet brillerne ud med linser.
De dyrker sport, de spiller i et band, de scorer overraskende tit -
- så øgenavnene Holger Fortolker, nørd, Kloge Åge falder lidt til jorden.
- Du spiller i bandet, ikke? - Jo. På trommer.
- Vil du med? Jeg synger aldrig. - Ellers tak.
- Catherine... hvad med mandag? - Har du ikke et arbejde?
- Jo, jeg underviser og forsker. - Og spiller.
Jeg underviser børn i hockey to gange om ugen.
Jeg har ikke tid, men jeg vil gerne. En hjerne som hans slukker ikke bare.
Han havde klare øjeblikke. Et helt år for tre år siden.
- Beklager. - Lad mig...
- Du er 27, ikke? - Hvor gammel er du?
26. Da din far var yngre end os, bidrog han afgørende på tre områder.
- Spilteori, algebraisk geometri... - Lad være med at spille smart.
Hvis jeg kunne hoste op med en tiendedel, ville alle skoler have mig.
- Giv mig din rygsæk. - Hvorfor det?
Fordi jeg vil kigge i den. Luk den op og giv mig den.
Du tager ikke noget. Håber du på at finde noget, du kan offentliggøre?
- Så alle ville have dig. - Det ville være i din fars navn.
- Du har noget i den. Giv mig den! - Du er lidt paranoid.
Det betyder ikke, der ikke er noget.
Du har lige sagt, at der ikke er noget. Har du ikke?
- Jo. - Hvad skulle jeg så tage?
- Du har ret. - Tak.
Hvad fanden...
Det er ikke nogen lufthavn.
Du må godt komme tilbage.
- Skolens læger er virkelig dygtige. - Jeg har det fint.
Og så... er motion alle tiders.
Jeg løber rundt om søen et par gange om ugen. Det klarer tankerne.
- Jeg kan godt hente dig. - Ellers tak.
Jeg er sent på den. Jeg må hellere løbe.
Godnat.
- Vent. Du har glemt din jakke. - Nej...
Er jeg paranoid? Synes du, jeg skal løbe? Skrid!
- Skrid ud af mit hus! - Vent... Jeg vil vise dig noget!
- Jeg ringer til politiet. - Jeg har lånt bogen!
Jeg har fundet noget, din far har skrevet. Det er ikke matematik.
- Jeg vil gerne anmelde et tyveri. - Hør nu efter! Det handler om dig.
- Ja, han er her nu! - Se. Der står Catherine.
"Ikke en dårlig dag. Gode nyheder fra Catherine."
Jeg tænkte, at du vidste, hvad det betød.
- Hvornår skrev han det? - For tre år siden.
"Maskineriet virker ikke." Det kaldte han sin hjerne. Sine matematiske evner.
Det ved jeg godt.
"At tale med elever hjælper. Det gør busture også."
"Men mest af alt Cathy."
"Hendes vægring ved at indlægge mig og hendes pasning og pleje -
- har unægtelig reddet mit liv."
"Det har gjort det muligt for mig at skrive det her...
...at give mig i kast med matematikken igen."
"Hvor hun får styrken fra, ved jeg ikke."
"I dag er det hendes fødselsdag. Hun bliver 24."
"Jeg inviterer hende ud at spise."
Hvad skal vi lave? Lad os komme væk herfra.
Lad os tage til North Side. Eller hvad med Chinatown eller Greektown?
Far? Jeg vil læse videre.
- Hvornår? - På Northwestern sidst på måneden.
Northwestern?
Jeg skulle ikke have smuglet den ud. Jeg ville pakke den ind...
Tillykke med fødselsdagen.
- Hvad er der i vejen med Chicago? - Du underviser der stadig.
Det er for underligt, at jeg er elev på dit institut.
- Det er en lang køretur. - Det er en halv time.
- Jamen to gange om dagen. - Far...
- Jeg ville bo der. - Vil du virkelig bo i Evanston?
Det er tæt på. Jeg kan komme hjem, når du har synes.
Du har haft det rigtig godt i snart syv måneder.
Du har ikke brug for mig dag ud og dag ind.
- Ja? - Har De ringet efter politiet?
Jeg synes, vi skal ønske os de blå tallerkener og den brune sofa.
Din mor ville gerne købe et stort møbel til os. Det kan ikke blive større.
Så lad det ligge. Jeg kommer hjem i morgen aften.
Lad os få overstået dagen i dag. Hej!
Hvad? Det ved jeg ikke. Hun tog ikke telefonen, da jeg ringede.
Forhåbentlig bedre end i går.
Jeg smider hende i bad og tager hende med ud i solen.
- Det var meget bedre. - Tak.
Har du det bedre? Du ser en million gange bedre ud.
Drik en kop kaffe.
- Nej, sort. - Bare lidt mælk.
- Spis en banan. - Nej... tak.
- Der er ikke noget mad i huset. - Jeg ville købe ind...
- En bagel? - Nej. Jeg hader morgenmad.
- Kaffe... - Du skriver stadig lister, hva'
Det er sygeligt.
Snyder du nogensinde og streger noget, du ikke har gjort?
- Så ville jeg jo kun snyde mig selv. - Nå ja.
- Har du brugt den balsam, du fik? - Det har jeg glemt.
Det er min yndlings. Du må bare prøve den.
- Jeg prøver den næste gang. - Der er jojoba i.
- Hvad er jojoba? - Det gør håret sundt.
- Hår er dødt. - Hvad?
Det er dødt væv. Man kan ikke gøre det sundt.
- Det er godt for håret. - Er det et kemikalie?
- Det er organisk. - Så kan det godt være et kemikalie.
Har du aldrig hørt om organisk kemi?
Det får mit hår til at tage sig godt ud på alle måder. Mere ved jeg ikke.
Måske kan du lide den, hvis du vælger at bruge den.
Jeg skal prøve den.
Hvis du ikke har noget at tage på, kan vi tage til byen og shoppe.
- Det bliver min fødselsdagsgave. - Fint nok.
Er der andet, du mangler?
- Nej. - Nu mens jeg er her.
Jeg tænkte på at invitere gæster i aften... hvis du har det godt.
Vi begraver altså far i eftermiddag.
Vi må holde noget. Det forventer man.
Ellers ser jeg ikke mine gamle venner.
Jeg tror, far gerne ville have, vi hyggede os.
Det er en begravelse, men vi behøver da ikke gå i sort.
Jeg skulle hilse fra Mitch.
Jeg sagde, at I snart ville ses.
Vi skal giftes. Vi har lige besluttet det.
- Hvornår? - Til januar.
Han har et godt job, og jeg er lige blevet forfremmet.
- Du kommer, ikke? - Ja, selvfølgelig. Januar?
Jeg behøver ikke ligefrem tjekke med min kalender.
- Ved du, hvad du vil? - Nej.
Vil du blive i Chicago?
- Læser du videre? - Det har jeg ikke tænkt over.
Der er meget at tænke over. Hvordan har du det?
Fysisk har jeg det fint. Mit hår har det skidt, men...
- Hold nu op, Catherine. - Hvorfor spørger du så meget?
Politiet kom, mens du var i bad.
De sagde, at de ville høre, hvordan det gik her til morgen.
- Det var sødt af dem. Hvad med den? - De havde været der i går.
Ringede du til politiet i går? Hvorfor?
- Fordi jeg troede, der var indbrud. - Men det var der ikke?
- Nej. Jeg ombestemte mig. - De sagde, du var forvirret og grov.
- De var nogle skiderikker. - De virkede søde.
De ville ikke gå. Jeg skulle udfylde en rapport.
Var du grov?
Den ene spyttede på mig, når han talte. Det var klamt.
- Brugte du ordet "narrøv"? - Det kan jeg da ikke huske.
Sagde du, at en af dem skulle gå hjem og... gå i seng med den andens mor?
- Det sagde de. - Ikke... på den måde.
- Slog du en af dem? - De prøvede at komme ind.
- Måske skubbede jeg ham. - Du virkede psykotisk.
- De prøvede at ransage mit hjem. - Du ringede jo til dem.
- Ja, men jeg ville ikke have, de kom. - Hvorfor ringede du så?
Fordi jeg prøvede at få en fyr til at gå.
- Hvad hedder han? - Hal... Harold Dobbs.
De sagde, du var alene hjemme.
- Han gik, før de kom. - Med notesbøgerne?
Hold nu op. Der er over hundred notesbøger.
Han stjal kun én, men det var for at give mig den.
Så jeg lod ham gå, fordi han skulle spille med sit band.
Han var sent på den. Han ville have mig med, men helt ærligt.
- Er Harold Dobbs din kæreste? - Nej.
- Går du i seng med ham? - Føj! Nej. Han er en matematiknørd.
- Som spiller i et band? Et rockband? - Marchband. Han spiller trombone.
- Ja! Et rockband. - Hvad hedder det?
- Hvor skulle jeg vide det fra? - Fortalte han ikke, hvad det hed?
- Nej. - Er Harold Dobbs?
- Hold op med at sige Harold Dobbs. - Er denne person...
- Harold Dobbs lever! - Ja, sikkert.
Han er matematiker på universitetet. Ring til matematikinstituttet.
Mitch er blevet fremragende til at lave mad.
Han køber en masse forskelligt. Hvidløgspresser, oliespray...
Hver aften er det noget nyt. Forleden lavede han vegetarchili.
- Hvad fabler du om? - Kom og bo hos os.
- Jeg har det fint her. - Der er meget sjovere i New York.
Jeg tænker ikke ligefrem på sjove ting lige nu.
Du ser så træt ud. Du trænger til at flade ud.
- Flade ud?! - Du har haft det svært.
- Jeg har det fint! - Du er udmattet.
- Jeg havde det fint, indtil du kom. - Jamen...
- Catherine! - Hvem er det?
- Harold Dobbs! - Hej.
Okay?
Det er for meget, Claire. Jeg har det fint. Helt fint.
Og så kommer du og spørger så sødt: Har du det godt?
Og..."de stakkels politibetjente..." De kan klare sig selv.
Og bagels og bananer og jojoba -
- og tag dog med til New York og vegetarchili!
Det pisser mig af, så drop det!
- Claire... Jeg er Catherines søster. - Hej... Hal.
...så han måtte ordne opgaven i korrekturen.
Den blev næsten holdt sammen af ståltråd.
Tilbage i England opfandt han som 22-årig de matematiske teknikker -
- til at studere rational adfærd -
- og gav astrofysikerne kam til deres hår, da han kom her til landet.
Mænd som Robert Llewellyn fødes yderst sjældent.
Vi kommer til at savne ham... meget.
Men arbejdet overlever.
Jeg står ikke i programmet.
Tænk, at her er så mange. Jeg anede ikke, han havde så mange venner.
Hvor har I været de sidste fem år?
For jer var han vel allerede død, ikke?
Hvad er en stor mand uden sin storslåethed?
Bare en gammel mand.
I vil sikkert gerne høre om det, I ikke fik set.
Han læste hele dagen.
Han bad om flere og flere bøger. Jeg hentede flere hundrede på biblioteket.
En dag gik det op for mig, at han ikke læste.
Han troede, at rumvæsner sendte ham beskeder -
- gennem registreringsnumrene, og han prøvede at knække koden.
Han trissede rundt i sine sutsko.
Han talte til sig selv.
Han stank.
Jeg var nødt til at sørge for, han kom i bad. Det var pinligt.
Så begyndte han at skrive 19-20 timer om dagen.
Jeg købte en kæmpe kasse notesbøger. Han brugte hver og en.
Jeg droppede skolen.
For han var overbevist om -
- at han skrev de smukkeste og mest elegante beviser...
...som var det musik.
Jeg er glad for, han er død.
Catherine?
- Du må ikke ringe efter politiet. - Tænk, at jeg sagde det.
Du går helt klart lige til stregen.
- Jeg tror, jeg må hjem. - Jeg kører dig.
- Nej. Jeg går. - Det er en lang gåtur.
Ellers tak.
Børnehaven er god, og vi skriver dem op til skoler, og så er man låst fast.
- Er man? - Ja.
- Savner du nogensinde Chicago? - Nej.
Jeg mener...
- Nej. - Du har et hus nu.
I burde flytte tilbage...
- Du ser godt ud. - Claire gav mig den.
- Den er flot. - Den passer ikke rigtig.
- Det gør den da. - Det kan du ikke bevise.
Jeg kan prøve at modbevise det modsatte. At den ikke ikke passer.
- Hvordan? - Jeg kan lave en afstemning.
- Skål for din far. En fandens mand. - Tak.
Det er en skam, han blev skør. Et fantastisk menneske.
- Hvad laver du? - Jeg er valuta-analytiker.
Jeg har arvet tusind af min fars egenskaber. Er du matematiker?
Gudfader, nej. Teoretisk fysiker.
Skål for fysikerne.
- Hvornår går de? - Det ved man ikke.
Matematikere er vanvittige. Jeg var til konference i Toronto.
Jeg har aldrig været så træt. Det var 48 timer med druk, stoffer og opgaver.
- Stoffer? - Amfetamin.
Nogle af de gamle drenge tror, det er nødvendigt.
De er bange for, at man topper som 23-årig.
Det troede min far også.
Det banebrydende arbejde er skabt af unge fyre.
- Unge fyre? - Og nogle kvinder.
- Hvem? - En kvinde fra Stanford.
- Sophie Germain? - Ja. Jeg har set hende til møder.
- Men jeg har vist aldrig mødt hende. - Hun blev født i Paris i 1776.
Så har jeg helt klart ikke mødt hende.
Sophie Germain... hvor er jeg dum. Germain-primtal.
Gang et primtal med to og læg en til, så får man et primtal.
To gange to plus en giver fem. Et primtal.
Eller 92.305 gange 2 opløftet til potens 16.998 plus en?
- Ja. - Det er det højeste kendte tal.
Hvad helvede laver de her?
Nu vil vi gerne spille et nummer som hyldest til en stor mand.
En stor matematiker.
Det hedder "i".
Du har sikkert ret. Den der bog, jeg stjal...
Jeg tror, det er den eneste, der hænger sammen.
- Der er ingen matematik i den. - Nej.
Jeg læser videre, men hvis jeg ikke finder noget de næste par dage...
Er det tilbage på hockeybanen?
Hvad med din egen forskning?
Det er så meget sagt.
- Hvad er der galt med den? - De store tanker er der ikke.
Det handler ikke om store tanker.
Det er arbejde. Man skal tage bid for bid.
- Det gjorde din far ikke. - Det tror jeg, han på en måde gjorde.
Han angreb et problem fra siden... fra en eller anden underlig vinkel.
Han sneg sig ind på livet af det og terpede løs.
- Jeg ved nu ikke rigtig. - Jeg gætter bare.
- Jeg kan godt lide at undervise. - Måske når du frem til noget.
Det sker ikke. Jeg er 26. Nedturen er begyndt.
Har du prøvet speed? Det skulle hjælpe.
Det her er mit værelse.
- Du læser meget om matematik. - Nej. Jeg læser dameblade.
Det er bare pynt.
Du er en mystisk person. Ved du godt det?
- Vil du have en tår? - Ellers tak.
Vi fik aldrig fejret din fødselsdag.
Okay.
Undskyld... Jeg er lidt fuld.
Det er helt i orden.
Jeg er lidt rusten.
- Jeg har altid godt kunnet lide dig. - Har du?
Men så tænkte jeg, at man ikke burde flirte med sin vejleders datter.
- Især når ens vejleder er sindssyg. - Ja.
Kan du huske, dengang jeg så dig på hans kontor?
- Kan du virkelig huske det? - Jeg kan huske dig.
Jeg syntes -
- at du ikke virkede kedelig.
Undskyld...
Jeg har det, som om jeg knækker som et...
Et æg.
Eller en stinker af en fransk ost, der flyder over, når man skærer i dem.
Lækkert.
Catherine?
- Hvor længe har du været oppe? - Et stykke tid.
- Er din søster stået op? - Nej.
Hendes fly går om et par timer, så jeg må hellere vække hende.
Lad hende sove. Hun drak igennem med de teoretiske fysikere i går.
Jeg laver kaffe, når hun står op.
Om søndagen går jeg ud og spiser morgenmad og læser avis.
Fint nok.
Har du lyst til at gå med?
Jeg må hellere blive her, til Claire rejser.
- Har du noget imod, at jeg bliver? - Nej.
- Du kan arbejde, hvis du vil. - Fint nok.
Behøver jeg det? Skal jeg gå?
- Har du lyst til at gå? - Jeg har lyst til at blive hos dig.
Jeg vil være sammen med dig eller rettere så meget tid som muligt.
Hvis jeg skræmmer dig, tager jeg det hele i mig med det samme.
Hvor pinligt er det, hvis jeg siger, det var vidunderligt?
Det er kun pinligt, hvis jeg ikke er enig.
- Hvad siger du så? - Det var ikke pinligt.
Hvad er der?
Her...
Skuffen i min fars skrivebord.
Hvad er der i den?
Nu?
- Godmorgen. - Lad være med at råbe.
- Er alt i orden? - Nej. Teoretiske fysikere!
Tak, fordi du lod mig hænge på dem.
- Og så det band... - Ja.
- De var elendige. - De var okay. De morede sig.
Bare alle morede sig. Din kjole var pæn.
- Jeg er vild med den. - Er du?
- Ja, den er vidunderlig. - Tænk, at du tog den på.
Jeg elsker den. Tak.
Det var så lidt. Du er søreme i godt humør.
- Burde jeg da ikke være det? - Jo, jo. Det glæder mig.
Vent lidt, Katie.
- Jeg rejser snart og... - Det har du sagt.
- Hvad med at komme til New York? - Ja. Til januar.
Jeg synes, du skal flytte til New York.
Flytte?!
Du kan bo hos Mitch og mig. Og så kan du finde dit eget sted.
Jeg har allerede set på nogle skønne lejligheder.
- Hvad skulle jeg lave i New York? - Hvad som helst.
- Du kunne arbejde, læse videre... - Det er altså ret voldsomt.
Jeg ved godt, det er i en god mening.
Men for at være ærlig så havde du ret i går.
Det har været nogle underlige år, så jeg vil lige tænke over tingene.
Det ville være lettere at finde dig en lejlighed i New York.
- Jeg bliver boende her. - Vi sælger huset.
- Hvad? - Jeg laver papirarbejdet denne uge.
- Jeg ved, det virker pludseligt. - Ingen har set det. Hvem køber det?
Universitetet har villet købe det i årevis.
- Jeg bor her. - Kom til New York.
Det bliver sjovt. Du fortjener en forandring.
- Det bliver en helt ny oplevelse. - Hvorfor gør du det her?
- Jeg vil hjælpe dig. - Ved at smide mig ud af mit hjem?
- Det er også mit hjem. - Du har ikke boet her i årevis.
Det ved jeg godt. Du var alene om det hele.
- Jeg vil hjælpe dig nu. - Nu vil du hjælpe?
- Far er død. - Det ved jeg godt.
Nu hvor han er død, kommer du på weekend og vil hjælpe.
Du kommer for sent. Hvor var du for fem år siden?
- Jeg arbejdede. - Jeg var her.
- Jeg boede alene med ham. - Jeg arbejdede 14 timer om dagen.
Jeg betalte terminerne, mens jeg boede i et hummer i Brooklyn.
- Du fik en uddannelse. - Det kunne du også have fået.
- Du skulle gøre, hvad du ville. - Og hvad så med far?
Han var syg.
- Han skulle have været på et hjem. - Ikke på en galeanstalt.
- Måske havde det været bedre. - Han skulle være her.
I sit eget hjem. Tæt på alt det, der gjorde ham glad.
Måske. Eller måske havde professionel hjælp -
- været bedre end at trisse rundt i det her mausoleum.
Hvad med, dengang han havde det godt i et år?
- Han fik tilbagefald. - Måske havde hospitalet været værre.
Eller måske bedre. Arbejdede han igen?
Nej. Og du havde måske haft det bedre.
- Bedre... end hvad? - Du var så dygtig.
Du tror, jeg er ligesom far.
Jeg tror, du har nogle af hans evner -
- og nogle af hans tendenser til uligevægt.
Ud over de skønne lejligheder, du har set på i New York -
- har du så brugt noget af din energi på at se på -
- en anden indkvartering til din gakkede lillesøster?
- Det er ikke det, det handler om. - Lad være med at lyve for mig!
De kilder, jeg har fundet...
Hvis du vil, er lægerne i New York de bedste.
- Du behøver ikke bo et sted... - Jeg hader dig!
- Hvad laver du her? - Hvor længe har du vidst det?
- Et stykke tid. - Hvorfor fortalte du mig det ikke?
Jeg var ikke sikker på, jeg havde lyst.
- Tak. - Det var så lidt.
- Hvad foregår der? - Tak, Catherine.
- Jeg tænkte, du gerne ville se det. - Hvad er det?
Det er et resultat... et bevis. Det er et meget langt bevis.
Jeg har ikke læst det hele, og jeg ved ikke, om jeg kan tjekke det.
Hvis det er, hvad jeg tror, det er, er det et meget vigtig et af slagsen.
- Hvad beviser det? - Et matematisk teorem om primtal.
Noget matematikere har forsøgt at bevise siden matematikkens fødsel.
Vidste du det?
- Er det godt? - Det er historisk... hvis det holder.
Hvad betyder det?
At jeres far lavede sit vigtigste arbejde, da alle troede, han var skør.
Det bliver udgivet, man holder pressekonferencer -
- og alverdens aviser vil tale med den, der fandt notesbogen.
Catherine?
- Jeg fandt den ikke. - Jo, du gjorde.
- Nej. - Fandt du eller Hal den?
- Jeg fandt den ikke. - Jeg fandt den ikke.
Jeg skrev den.
Hejsa. Jeg kommer for sent til Bhandari.
Skynd dig lidt. Vi ses.
Catherine... Det var pænt af dig at komme.
Undskyld, jeg kommer for sent.
Din opgave... Det er interessant.
- Er det? - Den har intet med lektien at gøre.
- Det sker ikke igen. - Kunne du ikke beherske dig?
Nej, jeg... Jeg ville skrive idéerne ned -
- mens de var i mit hoved. Men i morges var jeg helt blank.
Det er tredje gang, du lader dig inspirere -
- når du egentlig burde underlægge dig min opfattelse af lektier.
- Er det virkelig tredje gang? - Er differentialligninger ikke dig?
- Det er de helt bestemt. - Bare ikke i aftes?
Ikke så meget som de plejer.
Jeg er bekymret for, at det går ned ad bakke med dit arbejde.
Nogle af idéerne er gode -
- men det er ikke et logisk matematisk argument.
- Jeg nåede ikke at blive færdig. - Matematik er ikke jazz.
Selv de skøreste matematikere arbejder hen imod et bevis.
Ikke alle matematikere i min familie er skøre.
Jeg vil bare lige slå det fast.
- Hvordan har din far det? - Jeg har ikke fået fat i ham i en uge.
Han har det fint. Sidste gang jeg talte med ham, havde han det fint.
- Han har haft det fint i ni måneder. - Han var en prægtig mand.
Det er han stadig.
Du lader mig dumpe, ikke?
Jeg giver dig en chance til til at løse opgaven.
Du skal have et 11-tal. Det kan du sagtens få.
Tak.
Professor Bhandari? De kan være helt rolig.
Jeg skriver en stor fed bunke svar, som De bliver meget glad for.
Vi er ikke hjemme. Så læg en besked.
Hej, Claire. Hvornår har du sidst talt med far?
I tirs... Åh nej.
Jeg plejer at tale med ham hver dag, men jeg kan ikke få fat i ham.
Jeg er glad for, du er sikker på, alt er i orden.
Nu har jeg det meget bedre. Tak.
Hvad mener du? Han kan være kørt galt eller faldet og brækket hoften.
Han kunne løbe nøgen på gaden.
Ja, Claire. Jeg ved godt, at du holder lige så meget af far, som jeg gør.
Må jeg godt lægge på nu?
Far?
Hallo?
Far?
- Far? - Sikke en overraskelse, Catherine.
- Hvad laver du herude? - Tænker... skriver.
- Det er hundekoldt og midt om natten. - Det ved jeg godt.
- Fryser du ikke? - Jo, selvfølgelig. Jeg røvfryser.
- Hvad laver du så herude? - Der var for varmt inde i huset.
Jeg har ringet. Har du fået mine beskeder?
- De forstyrrer. - Jeg var nødt til at køre hele vejen.
- Det forstår jeg da ikke. - Hvorfor tager du ikke telefonen?
Det er et spørgsmål om prioritering, og arbejdet kommer i første række.
Arbejder du?
For fanden da!
Jeg arbejder.
Eller jeg siger "jeg".
Maskineriet arbejder, Catherine.
For fuldt tryk. Alle cylinderne kører.
Jeg slår gnister.
Jeg gik herud for at køle af. Jeg har ikke haft det sådan i årevis.
- Det er løgn. Jeg kan ikke tro det. - Nej, vel. Men det passer.
Det begyndte for en uge siden. Jeg vågnede og gik ned og lavede kaffe.
Før jeg kunne nå at hælde mælken i, blev lyset tændt i mit hoved.
Jeg blev oplyst. Det er, som om jeg stadig er 21.
- Det er løgn. - Jeg er tilbage!
Jeg er i kontakt med kilden! Med hvad kilden til min kreativitet end var.
Jeg er i kontakt med den. Jeg sidder på den.
Det er en gejser, og jeg skyder op i luften.
Jeg taler ikke om guddommelig inspiration, der flyver ned på papiret.
Det bliver et stort arbejde. Stort.
Det bliver ikke let, men råstoffet er der.
Jeg kan se revolutionerende muligheder.
Jeg får mange grene af faget til at tale sammen.
Det må du undskylde. Jeg er uhøflig.
- Hvordan går det i skolen? - Fint.
Slider du i det? Behandler lærerne dig godt?
Har du venner? En kæreste?
- Du behøver ikke gå i detaljer. - Det går fint med skolen.
- Jeg vil tale om, hvad du laver. - Så lad os tale.
- Dit arbejde... Er det her? - Ja, noget af det.
- Må jeg se det? - Det er meget tidligt.
Det er ikke færdig. Der går nogle år endnu.
Lad mig nu bare se det.
- Vil du virkelig? - Ja.
- Er du oprigtig interesseret? - Ja, selvfølgelig.
- Det er dit fag. - Ja.
Ved du godt, hvor glad det gør mig?
Jeg tror, jeg har arbejde nok til resten af livet, og ikke kun til mig.
Jeg var begyndt at forestille mig, at jeg var færdig, Catherine.
Helt færdig. Jeg var skrækslagen for, jeg ikke kom til at arbejde igen.
Vidste du godt det? Jeg var sgu skrækslagen.
Så kom jeg i tanke om noget. Jeg kom i tanke om dig.
Dine skabende år er netop begyndt. Du får din eksamen og skal arbejde.
Hvis du ikke havde valgt matematikken, så fint nok.
Claire har klaret sig fint. Jeg er tilfreds med hende.
Jeg er stolt af dig.
Jeg ved godt, du har dit eget arbejde, som du ikke må forsømme.
Men jeg har brug for hjælp. Jeg vil gerne have, du hjælper mig.
Hvis du kan finde ud af det med skolen, kan jeg hjælpe dig.
Jeg kan ringe til lærerne...
Undskyld. Det løber af med mig.
Men nok om det pis! Du ville gerne se noget.
Vi starter med det her. Jeg har kradset noget ned.
Det er et udkast til bevis. Det er banebrydende og vigtigt.
Det er ikke færdigt, men man kan se, hvor det vil hen.
Værsgo.
Det er i grove træk.
- Var der mere arbejde her? - Nej...
Må jeg se det?
Skrev du det her helt vildt fantastiske uden at fortælle det til nogen?
Jeg fortæller jer det nu.
Jeg beklager, men det er svært at tro.
- Det er fars håndskrift. - Nej, det er ej!
- Det ligner hans. - Det er min håndskrift.
Spørg Hal. Han har kigget på fars håndskrift hele ugen.
- Jeg ved altså ikke rigtig. - Kom nu, Hal.
- Jeg er ikke håndskriftsekspert. - Hvis håndskrift ligner det?
- Jeg ved ikke, hvordan hendes ser ud. - Den ser sådan ud!
Ved I hvad? Det er tidligt, og alle er trætte.
Vi er ikke i stand til at træffe følsomme beslutninger.
Du tror ikke på mig.
- Jeg ved ikke noget som helst om det. - Glem det.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg forventede, at du ville tro på mig.
Hvad med at fortælle om det? Det ville bevise, det er dit.
- Du ville ikke forstå det. - Så fortæl Hal det.
Det kunne jeg godt. Vi kunne sætte os ned og tale om det.
- Du må ikke bruge bogen. - Den er på 40 sider!
Jeg kan den ikke udenad. Det er ikke en kageopskrift!
Gudfader, hvor er det dumt! Sig det til hende.
- Hvis bog er det? - Det ved jeg ikke.
Hvad går der af dig? Du har været igennem det hele.
Intet af det kommer i nærheden af det.
Fint nok.
Vi sætter os ned, og så forklarer jeg det hele. Okay?
- Hvis Claire giver mig min bog igen! - Forklar ham det.
- Det tager dagevis og beviser intet. - Hvorfor ikke?
Din far kan have forklaret dig det. Det beviser bare ikke, at du skrev det.
Hold nu op! Han skrev det ikke. Det kunne han ikke.
Han kunne ikke engang arbejde det år, han var rask.
Du skal forestille at være videnskabsmand.
Jeg kender tre-fire skarpe hjerner, der kendte din far og hans arbejde.
Jeg giver dem den her. Jeg siger, at det måske er banebrydende -
- og at vi ikke er sikker på oprindelsen. Vi taler om det -
- og finder ud af, hvad det er. Det ville gøre os meget klogere.
- Det er et glimrende forslag. - Nej.
Du får ikke lov. Du tager den ikke.
Det er jo lige det, du ønskede.
Du spilder søreme ikke tiden, hva'
Du vil bare vise dem dit geniale fund.
- Jeg vil afgøre, hvad det er. - Det siger jeg jo.
- Jeg har skrevet det! - Det er din fars håndskrift!
Det ligner skriften i de andre bøger.
Måske ligner din håndskrift hans.
Den ligner hans.
- Den er magen til de andre notesbøger. - Jeg har jo sagt, at han gav mig den.
Jeg har ikke vist det til nogen.
Du skulle være den første, der så det. Det vidste jeg først i går aftes.
Jeg stolede på dig. Var det forkert af mig?
Selvfølgelig tror hun ikke på mig, men hvorfor gør du ikke?
Jeg ved, hvor svært det er. Du skulle være din far, da han var på toppen.
Bare fordi alle nørder forgudede ham, betyder det ikke, han skrev det.
Han var den bedste. Han revolutionerede faget to gange -
- før han blev 22. Du har læst på Northwestern i et par måneder...
Jeg er ikke uddannet på Northwestern.
Det er for avanceret. Jeg forstår ikke det meste af det.
- Er det for avanceret? - Ja.
- Det er for avanceret for dig. - Du kan ikke have skrevet det.
- Men hvad hvis jeg gjorde? - Ja, hvad så?
Det ville være lidt af en katastrofe for dig.
Ikke? For du og de andre nørder, der med nød og næppe fik jeres ph.d.
I står i stampe med latterlig forskning og praler af jeres konferencer.
Spiller i et elendigt band og klynker over, at de er på retur som 26-årig -
- for det er de!
- Hvornår skal vi lave matematik? - Det er det sidste, jeg har lyst til.
Jeg er helt alene, og du hjælper mig ikke. Du elskede det engang.
- Det gør jeg ikke mere. - Du kendte primtal før bogstaver.
- Dem har jeg glemt. - Vær nu ikke doven, Catherine!
Jeg har ikke været doven. Jeg har passet dig.
Du droppede skolen og sover den halve dag. Du arbejder ikke.
Det flyder, og nogle dage står du ikke op.
- Det er de gode dage. - Det er feberdage. De er spildt.
Du ved ikke, hvor meget arbejde du har spildt, fordi du flyder i din seng.
Nogle gang til klokken fire om eftermiddagen. Du ved, jeg har ret.
Det fortæller nogle meget vigtige mennesker mig. Jeg ved det.
- Jeg har mistet et par dage. - Hvor mange?
Jeg tør vædde på, du tæller dem. Hvor mange dage har du mistet?
- Omkring en måned. - Præcis.
- Spis din mad. - Hvor mange?
- 33 dage. - Vær præcis, for fanden da.
Jeg sov til klokken tolv i dag.
- Lad os sige 33 1/4 dag. - Så siger vi det.
- Det er din spøg. Et prægtigt tal. - Det er sgu et deprimerende tal.
Hvis hver mistede dag var et år, ville det være et interessant tal.
- 33 1/4 år er ikke interessant. - Du ved, hvad jeg mener.
- 1729 uger. - Et prægtigt tal.
Det mindste tal, som er to forskellige summer af to tredjepotenser.
12 i tredje plus 1 i tredje er 1729.
Og 10 i tredje plus 9 i tredje... Den er feset ind. Tak.
Kan du se det? Selv din depression er matematisk.
Hold op med at surmule.
Arbejd.
Catherine...
Katie, skat?
Catherine...
Jeg har fundet en nedre grænse for L.
En modificering af Landau-Siegel.
Sæt dette L havde et Siegel-nulpunkt.
Så mangler du en praktisk anvendelig version.
Pis.
Catherine!
Men * er sand!
- Catherine! - Hvad er der?
Du gav mig et chok. Hvad bestiller du der?
- Jeg ville bare... - Jeg har vidunderlige nyheder.
Jeg tror, jeg har det.
- Det er hans. Det er ikke mit! - Hvad, skat?
Hvad er der i vejen?
Jeg stjal det fra ham. Det er ikke mit...
- Jeg slog ham ihjel. - Nej, skat.
- Jeg skulle aldrig have skrevet det. - Så, så.
Jeg skulle aldrig have skrevet det...
Er det muligt -
- at du ønskede det så meget -
- og at du fortjente at udrette noget særligt som den her ting...
Det her bevis... Er det muligt -
- at du bare forestillede dig, at du skrev det?
Er det muligt?
At det alligevel var fars?
Er det muligt?
Du slog ham ikke ihjel, skat.
Han døde bare.
Vi er ikke hjemme. Læg en besked.
Catherine, det er mig igen. Jeg må tale med dig. Ring til mig.
Claire?
- Jeg troede, du var rejst. - Jeg var nødt til at udskyde det.
Hvor er Catherine? Jeg må tale med hende.
- Hun er derinde. - Det her... Det holder vand.
Jeg har analyseret det med unge og gamle hjerner.
Det er underligt. Nogle af teknikkerne er meget svære at følge -
- men der er ingen fejl. Eller det er der måske, men vi kan ikke finde dem.
Jeg har ikke sovet. Den er god nok.
- Tak. - Jeg måtte tage dem i ed.
De var ellevilde. En e-mail, og det er slut.
Jeg truede dem, så vi er på den sikre side. De er fysiske kujoner.
- Hvor er Catherine? - Det passer ikke så godt lige nu.
- Rejser I? - Vi flyver klokken 12.
Tager du hende med? Til New York?
- Ja. - Slæber du hende med til New York?
- Jeg vil tale med hende. - Hun vil ikke se dig.
- Har hun noget at skulle have sagt? - Hun har været helt ødelagt.
I fem dage sagde hun ikke noget!
Vil du have din frakke, skat? Det er koldt.
Jeg henter dine ting. Flyttefolkene husker det, vi glemmer.
Er alt i orden?
Det holder. Jeg tænkte, du gerne ville vide det.
- Jeg måtte bare se dig. - Jeg rejser.
Hvad er det, du vil? Du har jo bogen. Hun sagde, hun havde givet dig den.
Gør med den, hvad du vil.
Offentliggør det, hold pressemøde... Fortæl verden, hvad min far opdagede.
Jeg tror ikke, din far skrev det.
- Det troede du i sidste uge. - Det var i sidste uge.
Jeg har brugt en uge på det.
Det bruger mange nye matematiske teknikker fra 80 og 90'erne.
Ikke-kommunikativ geometri, tilfældige matrixer...
Jeg har lært mere end mine tre år på overbygningen.
- Og hvad så? - Beviset er meget moderne.
- Få noget søvn. - Han var ikke rask de sidste 20 år.
- Han beherskede ikke de nye teknikker. - Han var et geni.
- Han var gal. - Han læste om dem.
De bøger er oppe på dit værelse.
Han daterede usammenhængende notater. Der er ingen datoer her.
- Håndskriften? - Børn og forældre kan skrive ens.
Især hvis de er meget sammen.
- Interessant teori. - Jeg kan godt lide den.
Det kan jeg også. Det var det, jeg sagde i sidste uge.
Det ved jeg godt.
- Du kvajede dig. - Det er dit. Det er dit det hele.
Resten var ellers rigtig flot.
"Jeg elskede din far."
"Jeg vil være sammen med dig hele tiden." Det er helt vildt.
- Jeg mente det. - Du scorede, og du fik notesbogen.
- Du er genial. - Sig noget, Catherine. Det er dit.
- Glem det. - Du kan ikke bare vende det ryggen.
- Du må offentliggøre det. Tag den. - Jeg vil ikke have den.
- Jeg prøver at gøre det godt igen. - Det kan du ikke!
Hører du? Tror du, at du har opdaget noget?
Du kommer løbende helt glad, fordi du har skiftet mening.
Nu er du sikker. Du ved ikke noget som helst.
Bogen, matematikken, håndskriften...
Du har besluttet, at det er beviser. Det beviser ikke noget.
- Hvad gør så? - Ikke noget.
Du skulle have stolet på mig.
Det... Det ved jeg godt.
Har Claire solgt huset?
Hun vil gerne tage sig af mig i New York.
Du har da taget dig af din far i fem år.
- Måske er det min tur. - Der er ikke noget galt med dig.
Vi må hellere se at komme af sted.
Du kan ikke bare lade, som om det ikke er sket og få et job i en butik.
- Tag den så! - Kom så, Katie.
Bliv i Chicago. Du er voksen. Vil du ikke nok?
- Nej. - Det handler ikke om mig.
Skylder du ikke i det mindste dig selv det?
Farvel, Hal.
- Hvor skal I hen i dag? - Til New York.
- Du fik ordnet en masse ting. - Jeg fik fem dage oven i hatten.
Jeg må have mere kaffe. Hvad med dig?
- Står jeg på den liste? - Hvad?
"Få styr på sindssyg søster". Klaret.
Det er uretfærdigt, Katie. Jeg vil bare passe på dig.
Catherine?
Hvad?
Du gav mig et chok. Hvad bestiller du der?
- Jeg ville bare... - Jeg har vidunderlige nyheder.
Jeg tror, jeg har det.
Hvad synes du?
- Hold da op, far. - Er det ikke utroligt?
- Jeg vidste, du kunne. - Det var ret uld-i-mund-agtigt.
Spyt ud. Hvad synes du? Lad os tale om det.
- Ikke i aften. Jeg er træt. - Nu begynder vores samarbejde.
Stjal jeg rampelyset, fordi jeg først fik hul? Vi er kun lige startet.
- Lad os stoppe nu. - Læs de første par linjer.
Vi læser linje for linje højt. Måske er der en bedre og kortere måde.
- Vi gør det i morgen. - Jeg har ventet i årevis på det her.
- Lad os arbejde sammen. - Jeg synes, vi skal sove.
- Ikke før vi taler om beviset! - Jeg vil ikke.
Luk bogen op og læs linjerne højt!
Lad x være lig med størrelsen af alle størrelser af x.
Lad x være lig med kulden.
Det er koldt i december.
De kolde måneder er lig med november til februar.
Der er fire kolde måneder og fire varme.
Så er der fire måneder tilbage af udefinerbar temperatur.
I februar sner det, I marts er søen en sø af is.
I september vender eleverne tilbage, og boghandlerne er fyldte.
Lad x være lig med måneden med fyldte boghandler.
Antallet af bøger nærmer sig det uendelige -
- ligesom antallet af kolde måneder nærmer sig fire.
Jeg fryser ikke så meget nu, som jeg kommer til i fremtiden.
Fremtidens kulde er uendelig.
Fremtidens varme er lig med fremtidens kulde.
Boghandlerne er uendelige -
- og er altså aldrig fyldte, bortset fra i september.
Jeg er udmattet.
Jeg glæder mig til kaffen derhjemme.
Vi køber vores kaffe et sted, hvor de selv rister kaffen i kælderen.
Man kan lugte det på gaden. Ja, nogle morgener helt oppe hos os.
Det er helt vidunderligt. "Den bedste på Manhattan" stod der i et blad.
Hvem ved?! Men den smager virkelig godt.
Jeg tror, jeg lægger kaffen på hylden.
- Det er ikke godt for mine nerver. - Catherine?
Hvor mange dage har jeg mistet?
Hvordan finder jeg tilbage til det sted, hvor jeg begyndte?
Jeg står uden for et hus og prøver at finde vejen ind.
Men døren er låst, og persiennerne er trukket for.
Jeg har mistet nøglen, og jeg kan ikke huske -
- hvordan værelserne så ud, og hvor jeg har lagt noget som helst.
Hvis jeg vover mig indenfor, gad vide om så...
...jeg nogensinde vil kunne finde ud igen?
Nogle gange tror jeg oppe i mit hoved, at det hænger sammen -
- men andre gange, synes jeg bare, det er sindssygt.
Du fejler ikke noget.
Jeg tror, jeg er ligesom min far.
Det tror jeg også.
Jeg er bange for, jeg er ligesom min far.
- Du er ikke ham. - Men det bliver jeg måske.
Måske. Måske bliver du bedre.
Det var som...
...at forbinde punkter med streger.
Nogle aftener kunne jeg forbinde tre-fire stykker -
- og andre aftener var de langt fra hinanden.
Jeg anede ikke, hvordan jeg skulle nå det næste punkt... hvis det da fandtes.
Det virker meget ujævnt og klodset. Far var meget mere elegant.
Forklar mig det, og fortæl, hvad der irriterer dig.
Du har lidt at afhente, Dobbs. Er du klar over det?
Det kan ikke bevises, at jeg skrev det.
Nej, men vi kan tale om det og fastslå, om du ikke kunne have gjort det.
Hvis jeg går tilbage til begyndelse, kunne jeg starte forfra.
Jeg kunne tage det linje for linje -
- og prøve at finde en kortere vej.
Jeg kunne prøve at gøre det... bedre.
Oversættelse: Kirsa Hage www.undertext.com